На караули Кошаре те 1999. године службовали су многи сјајни пси попут Неза, Црног, Макса, али међу њима се истицао Листер који је био синоним за достојанство, храброст и оданост.
Ово је прича о псу који је својим завијањем заувијек оставио печат пријатељства и заједништва.
Војници, који су бранили отаџбину 1999. године на Кошарама, сведочили су о храбрости пса по имену Листер, који због својих подвига добио чин Мајора.
Прича се да је 1995. године, својом прибраношћу спасао себе, мечку и мечиће сигурне смрти. Наиме, једно вече војска је копала рупу у коју би затрпавали смеће, када су из мрклог мрака зачули звуке. Мислећи да им се приближава непријатељ, викнули су “Војска Југославије стој!”, али се нико није одазивао.
Чувао војнике и у рату и у миру
Листер, препознатљиво затегнут као струна, није се попео на задње две ноге, што је био знак да се приближава животиња, али није ни режао и померао уши како би дао знак да долази човек. Војска је због њега остала прибрана и није припуцала, па је бљесак логорске ватре открио да се у мраку заправо чују мечићи и мечка.
Слична ситуација десила се 1998. године када је Листер кренуо у патролу. У тренутку када се приближио медвед, Листер се попео на две ноге, а његово држање уплашило је медведа који је уз крике наставио даље путем којим је кренуо.
За време ратног стања, никада није био уплашен, чак ни поред онолике артиљерије и авиобомби, достојанствено је држао положај. Када би дали Листеру комаду “Чувај!”, стао би у одбрану војника и нико не би смео да им приђе.
![Листер](https://kompasinfo.rs/wp-content/uploads/2024/04/lister1-e1712740298896.webp)
Поред многих интервенција које је имао за време своје службе, када год био прошао на месту инцидента, би се узнемирио, режао и залајао пар пута. Мува му није могла промаћи на стотине метара, а ако му ветар служи, поред оштрог вида, њушио је и на километре.
Страдао на Ускрс
Посљедњи пут зацвилио је на Ускрс 11. априла 1999. до краја одан уз свог тадашњег водника Ивана Васојевића “Јагуара”, остао је до самог краја. У тој акцији на Опљазу, код Мусине куће, погинули су од првог рафала војници Предраг Богосављевић, Миленко Божић, Дарко Бјелобрк, водник Иван Васојевић Јагуар и Мајор Листер.
“И сад када бих отишао на караулу, чекао бих да видим, да потрчи ка мени… Да се загрлимо!”, истакао је један од војника са Кошара у документарном филму о караули.
Последњих година, под иницијативом групе војника са Кошара, покренута је тема о подизању бисте Мајору Листеру. На овај начин би се одала част и указала захвалност псу који је спасио многе српске животе на рејону карауле Кошаре те 1999. године.